1
|
א ויברח דוד מנוות (מניות) ברמה ויבא ויאמר לפני יהונתן מה עשיתי מה עוני ומה חטאתי לפני אביך--כי מבקש את נפשי |
2
|
ב ויאמר לו חלילה לא תמות--הנה לו עשה (לא יעשה) אבי דבר גדול או דבר קטן ולא יגלה את אזני ומדוע יסתיר אבי ממני את הדבר הזה אין זאת |
3
|
ג וישבע עוד דוד ויאמר ידע ידע אביך כי מצאתי חן בעיניך ויאמר אל ידע זאת יהונתן פן יעצב ואולם חי יהוה וחי נפשך--כי כפשע ביני ובין המות |
4
|
ד ויאמר יהונתן אל דוד מה תאמר נפשך ואעשה לך {פ} |
5
|
ה ויאמר דוד אל יהונתן הנה חדש מחר ואנכי ישב אשב עם המלך לאכול ושלחתני ונסתרתי בשדה עד הערב השלשית |
6
|
ו אם פקד יפקדני אביך ואמרת נשאל נשאל ממני דוד לרוץ בית לחם עירו--כי זבח הימים שם לכל המשפחה |
7
|
ז אם כה יאמר טוב שלום לעבדך ואם חרה יחרה לו--דע כי כלתה הרעה מעמו |
8
|
ח ועשית חסד על עבדך כי בברית יהוה הבאת את עבדך עמך ואם יש בי עון המיתני אתה ועד אביך למה זה תביאני {פ} |
9
|
ט ויאמר יהונתן חלילה לך כי אם ידע אדע כי כלתה הרעה מעם אבי לבוא עליך--ולא אתה אגיד לך {ס} |
10
|
י ויאמר דוד אל יהונתן מי יגיד לי או מה יענך אביך קשה {ס} |
11
|
יא ויאמר יהונתן אל דוד לכה ונצא השדה ויצאו שניהם השדה {ס} |
12
|
יב ויאמר יהונתן אל דוד יהוה אלהי ישראל כי אחקר את אבי כעת מחר השלשית והנה טוב אל דוד--ולא אז אשלח אליך וגליתי את אזנך |
13
|
יג כה יעשה יהוה ליהונתן וכה יסיף כי ייטב אל אבי את הרעה עליך--וגליתי את אזנך ושלחתיך והלכת לשלום ויהי יהוה עמך כאשר היה עם אבי |
14
|
יד ולא אם עודני חי ולא תעשה עמדי חסד יהוה ולא אמות |
15
|
טו ולא תכרית את חסדך מעם ביתי עד עולם ולא בהכרת יהוה את איבי דוד איש מעל פני האדמה |
16
|
טז ויכרת יהונתן עם בית דוד ובקש יהוה מיד איבי דוד |
17
|
יז ויוסף יהונתן להשביע את דוד באהבתו אתו כי אהבת נפשו אהבו {ס} |
18
|
יח ויאמר לו יהונתן מחר חדש ונפקדת כי יפקד מושבך |
19
|
יט ושלשת תרד מאד ובאת אל המקום אשר נסתרת שם ביום המעשה וישבת אצל האבן האזל |
20
|
כ ואני שלשת החצים צדה אורה לשלח לי למטרה |
21
|
כא והנה אשלח את הנער לך מצא את החצים אם אמר אמר לנער הנה החצים ממך והנה קחנו ובאה כי שלום לך ואין דבר--חי יהוה |
22
|
כב ואם כה אמר לעלם הנה החצים ממך והלאה--לך כי שלחך יהוה |
23
|
כג והדבר--אשר דברנו אני ואתה הנה יהוה ביני ובינך עד עולם {ס} |
24
|
כד ויסתר דוד בשדה ויהי החדש וישב המלך על (אל) הלחם לאכול |
25
|
כה וישב המלך על מושבו כפעם בפעם אל מושב הקיר ויקם יהונתן וישב אבנר מצד שאול ויפקד מקום דוד |
26
|
כו ולא דבר שאול מאומה ביום ההוא כי אמר מקרה הוא בלתי טהור הוא כי לא טהור {ס} |
27
|
כז ויהי ממחרת החדש השני ויפקד מקום דוד {פ} ויאמר שאול אל יהונתן בנו מדוע לא בא בן ישי גם תמול גם היום אל הלחם |
28
|
כח ויען יהונתן את שאול נשאל נשאל דוד מעמדי עד בית לחם |
29
|
כט ויאמר שלחני נא כי זבח משפחה לנו בעיר והוא צוה לי אחי ועתה אם מצאתי חן בעיניך אמלטה נא ואראה את אחי על כן לא בא אל שלחן המלך {ס} |
30
|
ל ויחר אף שאול ביהונתן ויאמר לו בן נעות המרדות הלוא ידעתי כי בחר אתה לבן ישי לבשתך ולבשת ערות אמך |
31
|
לא כי כל הימים אשר בן ישי חי על האדמה לא תכון אתה ומלכותך ועתה שלח וקח אתו אלי--כי בן מות הוא {ס} |
32
|
לב ויען יהונתן את שאול אביו ויאמר אליו למה יומת מה עשה |
33
|
לג ויטל שאול את החנית עליו להכתו וידע יהונתן כי כלה היא מעם אביו להמית את דוד {ס} |
34
|
לד ויקם יהונתן מעם השלחן בחרי אף ולא אכל ביום החדש השני לחם--כי נעצב אל דוד כי הכלמו אביו {ס} |
35
|
לה ויהי בבקר ויצא יהונתן השדה למועד דוד ונער קטן עמו |
36
|
לו ויאמר לנערו--רץ מצא נא את החצים אשר אנכי מורה הנער רץ והוא ירה החצי להעברו |
37
|
לז ויבא הנער עד מקום החצי אשר ירה יהונתן ויקרא יהונתן אחרי הנער ויאמר הלוא החצי ממך והלאה |
38
|
לח ויקרא יהונתן אחרי הנער מהרה חושה אל תעמד וילקט נער יהונתן את החצי (החצים) ויבא אל אדניו |
39
|
לט והנער לא ידע מאומה אך יהונתן ודוד ידעו את הדבר {ס} |
40
|
מ ויתן יהונתן את כליו אל הנער אשר לו ויאמר לו לך הביא העיר |
41
|
מא הנער בא ודוד קם מאצל הנגב ויפל לאפיו ארצה וישתחו שלש פעמים וישקו איש את רעהו ויבכו איש את רעהו עד דוד הגדיל |
42
|
מב ויאמר יהונתן לדוד לך לשלום אשר נשבענו שנינו אנחנו בשם יהוה לאמר יהוה יהיה ביני ובינך ובין זרעי ובין זרעך עד עולם {פ} |
1-Samuel 20:1 Tamil Language Bible Words basic statistical display
COMING SOON ...